Vi påbörjar nu inflygningen till Los Angeles.
Ni hörde landningsstället fällas ut.
Vädret i Los Angeles är vackert, det är 20 grader varmt.
Vi räknar med att landa i tid.
Vi uppskattar att vi fiick flyga er och hoppas få se er snart igen.
Vad är det? Ben, gästerna väntar på att få träffa dig.
-Pappa, jag vill vara ifred ett tag. -Men de är ju våra goda vänner.
De flesta har känt dig i stort sett sen du föddes. Vad är det, Ben?
-Jag är bara... -Orolig?
-För vad? -Förmodligen för min framtid.
-Vad är det med den? -Jag vet inte.
-Jag vill att den blir... -Vad då?
Annorlunda.
-Är nåt på tok? -Nej, vi kommer nu.
Carlsons är här. De har åkt ända från Tarzana. Nu ska vi ha kul.
Det är härligt att ha så många lojala vänner.
-Där är den prisbelönte studenten! -Vi är så stolta.
-Är den lilla röda sportbilen din? -Bens examenspresent.
Nu får du inga problem med att ragga upp unga innetjejer!
Han har nog passerat innetjejstadiet.
Ursäkta, jag vill kolla en sak på bilen.
-Där är ju idrottsstjärnan. Allt bra? -Ja, mr Loomis.
Berätta om Hoppermanpriset du fick.
-Helpingham. -Just det. Vänta här.
Ben, vi är så stolta över dig.
Stolta, stolta, stolta, stolta, stolta!
-Vad ska du göra nu? -Jag skulle gå upp en stund.
-Med din framtid, menar jag. -Det är lite svårt att säga.
-Ben? -Ursäkta. - Mr McQuire...
-Ben... -Mr McQuire...
Följ med, jag vill tala med dig. - Ursäkta oss.
-Han är bedårande. -Det är helt otroligt.
Jag vill bara säga ett ord till dig. Bara ett ord.
Lyssnar du? Plast.
-Hur menar ni då? -Plast har en stor framtid.
Du kan väl tänka på saken? Nog sagt. Då är vi överens.
-Här är Ben! -Ursäkta mig en stund.
Hör på allesammans! Jag har Bens årsbok från hans college här-
-och jag vill läsa om Bens bedrifter där. Var tysta nu!
Kapten i terränglöpningslaget, ordförande i Diskussionsklubben-
-redaktör på tidningen första året, chefredaktör sista året...
Det här är inte toaletten, va?
-Det är längre bort i hallen. -Hur står det till, Benjamin?
Tack bra, mrs Robinson. Toaletten är längst bort i hallen.
Vilket trevligt rum.
Jag vill inte verka oförskämd, men jag är hemskt...
Finns det ett askfat här? Nej, idrottsstjärnan röker ju inte.
-Är det en flicka? -Vad då?
-Det som oroar dig. -Jag är bara bekymrad för saker.
-I största allmänhet? -Just det.
-Gratulerar. -Tack.
Jag vill fråga dig en sak. Min man tog bilen - skjutsar du mig hem?
Ta den. Klarar ni av en utländsk växellåda?
-Inte? -Nej.
Då går vi.
-Tack. -För all del.
Vill du vara snäll och följa med in? Tills jag har tänt lamporna.
Jag känner mig inte trygg förrän det är tänt.
Gå före mig. Jag tycker inte om att gå in i ett mörkt hus.
-Men det är ljust där inne. -Snälla.
Vad vill du ha? Bourbon?
Jag skjutsade er gärna hem, men jag har lite att fundera på.
Vad vill du ha att dricka?
Jag vill inte vara ensam i huset. Vänta tills min man kommer hem.
-När kommer han? -Jag vet inte.
-Nåt att dricka? -Nej.
-Är ni alltid rädd för att vara ensam? -Ja.
Varför låser ni inte och går och lägger er?
Jag är mycket neurotisk.
Får jag fråga dig en sak? Vad tycker du om mig?
-Vad menar ni? -Du har ju känt mig hela livet.
Jag har alltid tyckt att ni var mycket trevlig.
Visste du att jag var alkoholist?
Visste du det?
-Jag borde nog gå nu. -Sätt dig, Benjamin.
Samtalet börjar bli lite konstigt.
-Mr Robinson kommer när som helst. -Min man blir borta många timmar.
Herregud! Nej, mrs Robinson!
Vad är det?
Mrs Robinson, ni tror väl inte... att jag skulle göra nånting sånt?
-Vad då? -Vad tror ni?
För guds skull, mrs Robinson. Ni bjuder på sprit, sätter på musik...
Nu blottar ni ert privatliv för mig och säger att er man blir sen.
Ni försöker förföra mig.
-Gör ni inte det? -Nej, men jag är mycket smickrad.
Förlåt för det jag sa. Det är det värsta jag sagt till nån.
Sätt dig!
Förlåt mig, jag tycker om er. Jag tror inte alls nåt sånt om er.
-Drick upp. -Hur kunde jag säga så?
-Drick upp whiskyn nu. -Vad är det för fel på mig?
Har du sett porträttet av Elaine?
-Porträttet? Nej. -Vi lät måla det i julas.
-Vill du se det? -Hemskt gärna.
Det hänger här, i Elaines rum.
Visst är Elaine en stilig flicka?
-Har hon bruna ögon? -Benjamin, kom hit ett tag.
Dit bort? Visst.
Hjälp mig med blixtlåset. Jag ska gå och lägga mig.
-God natt då. -Kan du inte hjälpa mig?
-Om du tror jag vill förföra dig... -Nej, men det känns konstigt.
Du har känt mig hela livet. Kom nu, jag når knappt.
Tack.
-Vad är du så rädd för? -Jag är inte rädd.
-Varför flyr du då? -Ni ska ju gå och lägga er.
-Har du inte sett nån i underkjol? -Jo, men... Tänk om mr Robinson kom.
-Det skulle se rätt konstigt ut. -Skulle han inte lita på oss?
Han kunde få fel uppfattning.
Jag är ju dubbelt så gammal som du.
-Men förstår ni inte? -Jag försöker inte förföra dig.
-Mrs Robinson, det här är svårt... -Vill du att jag ska förföra dig?
-Är det det du menar? -Nu kör jag hem.
Förlåt för det jag sa, men jag kör hem nu.
Benjamin!
-Kan du ge mig handväskan först? -Jag måste gå nu tyvärr.
-Jag vill inte klä på mig igen. -Var är den?
På bordet i hallen.
-Mrs Robinson? -Jag är i badrummet.
-Här är väskan. -Kan du komma upp med den?
Kom till räcket, så får ni den.
Jag börjar tröttna på din misstänk- samhet. Gör mig den lilla tjänsten!
-Jag lägger den i trappan! -För guds skull, ge mig handväskan!
-Jag lägger den vid dörren. -Ta in den.
-Helst inte. -Lägg den i Elaines rum då.
-Herregud! Släpp ut mig. -Var inte nervös.
-Gå bort från dörren. -När jag sagt att jag är tillgänglig.
Vill du inte ligga med mig nu...
...så kan du ringa mig och så avtalar vi nåt.
-Förstår du? -Släpp ut mig!
-Förstår du? -Ja, släpp ut mig!
Du är stilig.
-Närhelst du vill... -Det är han!
-Är det Bens bil där ute? -Ja.
Mrs Robinson ville ha skjuts hem, så jag skjutsade henne hem.
Det var snällt av dig.
Hon ville att jag skulle vänta här tills ni kom hem.
Vaktar du det gamla slottet?
-Gratulerar! -Tack.
-Du behöver påfyllning. -Nej, jag måste gå.
-Nåt på tok? Du verkar skakis. -Jag är bara orolig för min framtid.
Lite bekymrad för min framtid.
-Vi tar en sängfösare. Whisky? -Bourbon.
-Ben, hur gammal är du nu? -Jag fyller 21 nästa vecka.
-Det är en härlig ålder. -Tack.
Tack så mycket.
Jag önskar att jag var i den åldern igen, för...
-Man blir aldrig ung igen. -Jag vet.
-Ben, får jag säga nåt till dig? -Vad?
Hur länge har vi känt varann nu?
Hur länge har du och jag känt varann?
Hur länge har din pappa och jag varit kompanjoner?
Ganska länge.
Jag har sett dig växa upp, Ben.
På många sätt känns det som om du var min egen son.
Så jag ska ge dig ett råd i all välmening.
Det vill jag gärna höra.
Du borde ta det lite lugnare än du verkar ta det nu.
Så lite vildhavre, ta saker och ting som de kommer, ha kul med tjejerna.
Sitt kvar.
-Jag sa just till... -Ben.
...att han borde så vildhavre, ha lite kul. Är det ett gott råd?
-Ja, det är det. -Jag måste gå.
Ha några äventyr i sommar. Du är nog en riktig kvinnotjusare.
-Åh nej. -Va?
Du ser ut som en som nästan får värja sig mot dem.
-Tycker inte du han ser sån ut? -Jo, det gör han.
Elaine kommer hem från Berkeley på lördag.
-Du kan väl ringa henne? -Jag ska.
Benjamin?
Tack för att du körde mig hem. Jag hoppas vi ses snart.
Mina damer och herrar, eftermiddagens stora attraktion...
Hallå där borta! Just du, ja. Nu lyssnar du på mig.
-Är attraktionen klar? -Får jag tala med dig, pappa?
En stor applåd för att locka ut den här grabben...
Vänta lite. En liten rättelse...
För att locka ut den unge mannen, för i dag fyller han 21 år!
-Jag vill säga några ord. -Det vill du jämt!
Ska du säga!
-Pappa, kan vi prata om det här? -De kan inte vänta längre, kom nu.
Jag vill diskutera det här.
Den här grabben...unge mannen ska snart fortsätta sina studier...
...men innan han gör det, innan han gör det...
Du gör dem besvikna. Du får tio sekunder på dig.
Han ska förevisa en ganska spännande födelsedagspresent.
Hoppas den funkar - annars har jag slängt 200 dollar åt skogen!
Okej, en applåd för Benjamin Braddock!
Kom nu!
Den fantastiske unge mannen ska utföra djärva konster-
-i vatten som är över två meter djupt!
Hallå?
-Jag vet inte hur jag ska säga det. -Benjamin?
-Jag tänkte på den där gången... -Var är du?
-Får jag bjuda er på en drink? -Var är du?
På hotell Taft.
-Har du hyrt ett rum? -Nej.
-Det är rätt sent och om ni... -jag är där om en timme.
-Kan jag hjälpa till, sir? -Va? Nej, jag bara...
-Ska ni vara med om nånting här? -Vad då...?
-Singlemans fest? -Ja, Singlemans fest.
-Det är i stora balsalen. -Tack.
-Ni tillhör väl familjen Porter? -Nej, jag...
Det här är min syster miss DeWitte.
Min make mr Singleman. - Det där ärju Geoffrey förstås.
-Hur var namnet? -Benjamin Braddock, sir.
Braddock? Jag ska leta reda på ert bord.
Inte Braniff? Vi har en Braniff.
Nej, jag letar bara efter en vän. Jag tillhör inte sällskapet.
-Nu fattar jag inte... -Roligt att få träffa er, mr Braniff.
-Hej, Benjamin. -Åh, hej...
-Får jag slå mig ner? -Självklart.
-Hur står det till? -Utmärkt, tack.
-Får jag nåt att dricka? -Självklart.
-Han såg mig inte. -Vaktmästarn! Jag tar en Martini.
Du behöver inte vara så nervös.
Det är svårt att vara oberörd när man...
-Har du hyrt rum åt oss? -Nej.
-Vill du det? -Ja...annars kan vi bara prata.
-Vill du att jag ska hyra rummet? -Nej, jag gör det.
-Vill du göra det nu? -Nu?
-Jag vet faktiskt inte. -Hyr ett rum.
Då gör jag det, om ni ursäktar mig.
Ja, sir?
-Jag vill ha ett rum, tack. -Enkelrum eller dubbelrum?
-Ett enkelrum, bara för mig. -Skriv in er här i liggaren.
-Är nåt på tok? -Nej, inte alls.
-Nåt bagage, mr Gladstone? -Bagage? Ja, det har jag.
Var har ni bagaget?
-Jag har det ute i bilen. -Då ringer jag på en bärare.
Nej! Jag menar att jag vill helst inte ta in allt.
Jag har bara en tandborste. Den hämtar jag själv.
Uppassaren får visa er rummet.
Jag kan nog hitta det själv. Jag har bara tandborsten att bära.
-Jag klarar det själv. -Som ni vill.
-Mrs Robinson? Till er. -Tack.
Mrs Robinson? Det är Benjamin. Benjamin Braddock.
-Var är du? -Titta ut genom rutan.
-Ser ni mig? -Ja.
Jag tog ett enkelrum, men portiern verkade lite misstänksam.
Jag vet inte vad de har för policy...
Vill du gå upp först? jag kommer om fem minuter.
-Adjö så länge då. -Benjamin?
Är det inte nåt du borde säga nu?
Ni ska veta hur mycket jag uppskattar det här. Verkligen...
Numret. Jag tror att du borde säga rumsnumret.
Ni har helt rätt. Det är 568.
-Tack. -För all del.
Då ses vi sen, mrs Robinson.
Notan, tack.
Jag har den. Nu har jag den. Jag har hämtat tandborsten.
-God natt då. -God natt, sir.
Hej, Benjamin.
Hej, mrs Robinson.
Jaha...
Benjamin... Jag klär av mig nu. Är det bra?
Ska jag bara stå här? Vad vill ni att jag ska göra?
-Kan du inte se på? -Jo tack.
Kan du ge mig en galge?
Trä eller ståltråd? De har båda.
Vilket som går bra.
Kan du hjälpa mig?
-Tack. -För all del.
-Vill du hellre ha det mörkt? -Mrs Robinson, det här är inte rätt.
Tycker du att jag är ful?
Ni är snyggast av alla mina föräldrars vänner.
Men tänk vad mina föräldrar skulle säga om de såg oss nu.
-Vad skulle de säga? -Jag har ingen aning.
Men de har uppfostrat mig, gett mig ett gott liv.
Det är fult mot dem att hoppa i säng med kompanjonens fru.
-Är du rädd för mig? -Nej, ni förstår inte.
Vi kanske kan göra nåt annat tillsammans. Vill ni gå på bio?
Får jag ställa en personlig fråga? Är det första gången för dig?
-Det är första gången. -Löjligt, mrs Robinson!
Du kan väl medge det? Det är inget att skämmas för!
Om du känner dig otillräcklig...
Otillräcklig?!
-Då antar jag... -Rör er inte!
Ben, vad gör du?
Jag bara driver runt här i poolen.
Varför?
Det är skönt att bara driva här.
-Har du funderat på studierna? -Nej.
Vad skulle då de fyra collegeåren tjäna till?
-Inte vet jag. -Hör på, Ben!
Hör du, när en ung man har gjort ett brajobb-
-ska han få koppla av och roa sig och slappa och dricka öl och så-
-men efter några veckor bör han tänka över sin situation-
-och få ändan ur vagnen!
Paret Robinson är här.
-Hej, Ben. Vad gör du nuförtiden? -Inget särskilt, tar det lugnt.
Det skulle jag med om jag kunde. Inget fel i det.
Ben, Elaine kommer från Berkeley snart. Ring henne!
-Det ska jag göra. -Ni kommer nog jättebra överens.
Hälsa på mrs Robinson, Benjamin.
-God dag, mrs Robinson. -Hej, Benjamin.
Kära nån...!
Får jag prata med dig lite?
Jag ska fråga nåt som du inte behöver svara på.
Vad har du för dig när du sticker iväg på kvällarna?
-När jag sticker iväg? -Du behöver inte säga nåt.
Jag vill säga det. Jag kör omkring.
-Vad mer? -Inget mer.
Kör du runt från midnatt till kl.12 nästa dag? Men träffar du nån då?
-Varför frågar du det? -Det är ju din ensak.
Vänta, vänta!
Jag träffar ingen, mamma.
Jag vill inte snoka, men säg hellre inget alls än att ljuga. God natt.
Vänta!
Kan ni vänta lite?
Mrs Robinson, tror ni att vi kan säga några ord till varann först nu?
Vi har inte mycket att säga varann.
I flera månader har vi bara kommit hit och legat med varann.
-Är du trött på det? -Nej.
Men kan vi inte variera det med lite prat?
-Vad vill du prata om? -Vad som helst.
-Dina upplevelser på college? -Herregud...!
Kom på nåt annat samtalsämne.
-Vad sägs om konst? -Konst är ett bra ämne. Ni får börja.
Jag vet inget om konst.
Är ni intresserad av modern eller klassisk konst?
-Ingetdera. -Varför vill ni då tala om det?
-Det vill jag inte. -Nu ska vi prata.
Vad har ni gjort i dag?
Jag steg upp, jag lagade frukost åt min man...
Där! Det är nåt vi kan prata om - er man.
-Jaså, han...! -Jag vet inte hur ni fixar det här.
-Vad säger ni när ni går på kvällen? -Inget. Han sover.
-Vaknar han inte när ni kommer hem? -Vi har skilda sovrum.
Jag förstår. Jag vill inte snoka, men då ligger ni kanske inte med varann?
-Nej, det gör vi inte. -Hur länge har det pågått?
-Varför gifte ni er med honom? -Försök gissa!
-Det kan jag inte. -Tänk efter, Benjamin.
Jag förstår inte... Ni var väl inte tvungen att gifta er med honom?
-Tjalla inte på mig. -Ni gifte er för att ni blev med barn.
Är du chockerad?
-Jag föreställde mig aldrig er som... -Nu hoppar vi i säng!
-Vänta! Hur gick det till då? -Vilket?
Ni och mr Robinson. Vill ni berätta om omständigheterna?
-Helst inte. -Läste han juridik då?
Studerade ni med?
-På college? -Ja.
Vilket var ert huvudämne?
-Varför frågar du så mycket? -För att jag är intresserad.
-Vilket var ert huvudämne på college? -Konsthistoria.
Konsthistoria? Men jag trodde...
Ni har väl tappat intresset för det med åren.
-På sätt och vis. -Hur gick det till?
-Vilket? -Med er och mr Robinson?
-Hur tror du? -Åkte ni till nåt hotell?
-Vad spelar det för roll? -Jag är nyfiken.
-Vi gick till hans bil. -Gjorde ni det i bilen?
-Vi var nog knappast de första. -Vad var det för bil?
-Minns ni vilket bilmärke det var? -Herregud...!
-Jag vill veta! -Det var en Ford.
En Ford! Herrejävlar, vad kul! En Ford!
Nu räcker det.
Så gamla Elaine Robinson blev till i en Ford!
-Tala inte om Elaine. -Ska jag inte tala om Elaine?
-Varför inte? -Jag vill inte att du gör det.
-Varför vill ni inte det? Säg det nu. -Det finns inget att säga.
Varför är hon så tabu då?
Jag får väl gå ut med henne och ta reda på det.
Benjamin, gå aldrig ut med den flickan. Förstår du det?
-Jag tänker inte gå ut med henne. -Bra.
-Jag skojade bara. -Bra.
Varför skulle jag inte det?
-Jag har mina skäl. -Få höra dem då.
Jag vill höra, för jag tror att jag vet vilka skälen är.
Jag är inte god nog åt henne.
-Inte ens god nog att tala om henne. -Tyst nu.
Jag duger åt er, men inte åt er dotter, är det så?
Är det inte så?!
-Jo. -Ni kan dra åt helvete!
Tror ni att jag är stolt över mig själv och det här? Nej.
Jag är inte stolt över att umgås med en alkoholist.
Jag förstår.
Tror ni jag kommer hit av nåt annat skäl än leda, så har ni fel.
Det här är det sjukaste som nånsin hänt mig. Jag sticker nu!
-Gör du det? -Ja!
-Tycker du att jag är sjuk och äcklig? -Börja inte nu. Spela inte sårad.
-Tror du inte att jag är lite sårad? -Jag duger inte åt er dotter, sa ni.
-Sa jag det? -Ni menade det.
Jag ber om ursäkt om det lät så.
För två minuter sen dög jag inte åt er dotter. Nu ber ni om ursäkt.
Jag menade det inte. Ni hade inte passat ihop.
Jag hade aldrig sagt att du var sämre.
-Hade ni inte? -Självklart inte.
-Vad gör ni? -Du vill ju inte ha mig här längre.
Snälla...
Jag blev lite arg. Förlåt att jag sa det där.
Det gör inget. Jag förstår att du tycker att jag är äcklig.
Jag tycker om er. Om jag inte hade gjort det hade jag inte kommit hit.
-Är det inte äckligt? -Nej.
Jag njuter av det, det är det enda som jag har att se fram emot.
-Du behöver inte säga det. -Jag säger det för att det är sant.
Får jag stanna då?
-Ja, jag vill att ni stannar. -Tack.
Tacka mig inte, för jag vill att ni stannar.
Men du går inte ut med Elaine. Lova mig det.
Det hade aldrig fallit mig in.
-Lova då att du inte gör det! -Det här är absurt.
Lova mig, Benjamin.
Jag lovar att aldrig gå ut med Elaine Robinson.
Tack.
-Benjamin... -Vi pratar inte om det.
Vi pratar inte alls.
Elaine är hemma. Det vore en fin gest om du bjöd ut henne.
-Duger inte Elaine åt dig? -Vi kommer inte överens.
Ni har inte setts sen high school. Är det du gör kvällstid för viktigt?
Det är inte det.
Jag får tala om för mr Robinson att du är för upptagen på kvällarna!
Sluta nu! Om Benjamin vägrar gå ut med henne...
...får jag helt enkelt bjuda hit hela familjen Robinson på torsdag.
Braddock, det här var på tiden.
Hej.
Kom in. Den unga damen är inte klar än.
-Ska du ha en liten rackare? Whisky? -Bourbon.
Hon rakar inte benen.
Jag ska se om hon är klar.